Utrpenie kresťanov v Sýrii nemá konca: Rebeli na internete šíria šokujúcu fotografiu ich najmladšieho rukojemníka
Dieťa z kresťanskej rodiny ako rukojemník
Na fotografii arménske dieťa zakláňa hlávku a nechápavo pozerá na svojich troch väzniteľov, ktorí naň mieria zbraňami. Fotografiu publikovali sýrski rebeli na sociálnej sieti s takýmto komentárom: „Náš najmladší rukojemník z Kessabu“. Fotografiu prevzali aj arabské weby.
Kessab je sýrska dedinka, ktorú obývajú prevažne arménski kresťania. Rebeli ju obsadili 21. marca tohto roku za pomoci tureckých vojakov. Takmer všetci obyvatelia Kessabu utiekli do Latakiahu a 18 starších obyvateľov ozbrojenci ľsťou premiestnili do tureckých dedín ako Yayladagi a Vakif.
Nateraz nemožno s istotou potvrdiť autenticitu fotografie. Faktom ostáva, že ju začali šíriť stránky radikálnych islamistov, tzv. rebelov či džihádistov. Ak je pravá, nebude to prvýkrát, čo džihádisti publikovali fotografiu či video zachytávajúce mimoriadnu krutosť voči „nevercom“. mk
Iveta Bartošová – obeť štvanice?
Keď umiera motýľ
V posledných rokoch nie je výnimkou, že ľudia končia svoj život – či už skratovo, alebo po dlhodobom zápase, keď už siahli na dno svojich síl. A nemálo k tomu prispievajú aj ziskuchtivci, ktorí zarábajú na ľudských problémoch a nešťastí.
Najnovšou obeťou takejto štvanice je podľa všetkého speváčka Iveta Bartošová. Keď zarábala pre svojich producentov, bola dobrá. Keď sa ako umelec ocitla v „secondhande“, bola už „zužitkovaná“ a keď ako človek potrebovala pomoc, vláčili ju po novinách. Ak človek nie je silný duševne a hlavne duchovne, spravidla takáto situácia presiahne jeho psychickú odolnosť, a aj jeho zodpovednosť pred Nebom za seba samého je nadmieru znížená. Preto prosíme o modlitbu za Ivetu, ktorá prispela k vývoju našich generácií svojím čistým a neskazeným umením.
Pamätám sa, ako som v jeden večer v roku 1988 písal jeden materiál do Rádia Slobodná Európa. Ten príspevok sa týkal Vianoc. Po celý čas tvorby príspevku som počúval pieseň Ivety Bartošovej, ktorá bola vtedy hitom – Jen já a motýl. Priznám sa, že som pri tom „stiahol“ fľašku dobrej slivky. Dnes akoby sa slová tejto piesne napĺňali akýmsi osudovým významom. Iveta bola skutočným motýľom, hravým, krehkým a zraniteľným. Motýľom, ktorého rozkmásala táto doba. Doba, ktorá tak ako každá iná, má svojich mučeníkov. Len vinníci sú často anonymní… Anton Selecký
![EU1_2](https://www.magnificat.sk/wp-content/uploads/2014/04/EU1_2.jpg)
![MSDREPE EC003](https://www.magnificat.sk/wp-content/uploads/2014/04/eu4-300x209.jpg)
Zvláštny impresionistický štýl režiséra odkrýva vo filme Pokánie tie najtemnejšie i najbolestivejšie stránky ľudskej duše. Odhaľuje patológiu zvrátenej mocichtivosti, ktorá by mala byť diagnostikovaná ako psychiatrická choroba, a nie ako predpoklad pre vysoký politický post.
Film Pokánie majstrovsky odhaľuje všeobecnú formu diktátorského „pokroku“, ktorému ide o jediné – a toho sme svedkami najmä dnes – klamať frázami o budúcnosti ľudstva a zničiť poklady histórie, hrdosť národov, kresťanské korene a tak nastoliť mravný nihilizmus.
![eu5](https://www.magnificat.sk/wp-content/uploads/2014/04/eu5-300x216.jpg)
Zaujímavým vrcholom aspoň pre mňa je chvíľa, keď zanietená zastánkyňa diktátora Varlama Aravidzeho hovorí Nine Barathelliovej, manželke politického väzňa:
![eu3](https://www.magnificat.sk/wp-content/uploads/2014/04/eu3-300x180.jpg)
A zanietená členka diktátorského režimu spieva Ódu na radosť. Spieva sa v nej „Všetci ľudia budú bratia..“
Zábery umučenia Nininho manžela ako politického väzňa počas tejto Ódy na radosť pôsobí nesmierne bizarne, ale je pravdivým odhalením pozadia aj pripravovaného dnešného „globálneho raja“, – teda globálneho väzenia, ktoré nemá v histórii sveta obdobu.. To ostatné si pozrite osobne…Film Pokánie nakrútili v Gruzínsku (mimochodom rodisku Jozefa Visarionoviča Stalina) v roku 1984.
Již roce1955navrhlRadě EvropyRichard Nikolaus Graf von Coundenhove-Kalergi, aby se Óda na radost stala novou Evropskouhymnou. Až v roce1972byla skladba oficiálně uznána za hymnuRady Evropya v roce1985se stala oficiální hymnouEvropské unie, tehdy ještě nesoucí názevEvropská společenství.Prorocké slová filmu Pokánie sa napokon naplnili: Beethovenova Óda na radosť sa skutočne rozoznela po celom svete, ako hymna EÚ. Otázka znie: V koho réžii?
TV LUX: http://www.tvlux.sk/nazivo/
Sv. Edita Steinová – Siedma komnata
Dej filmu zachytáva vnútorné boje tejto neobyčajnej ženy, ktorá sa musí rozhodnúť medzi zachovaním si vlastného života a prijatím lásky nacistického funkcionára alebo smrťou v koncentračnom tábore v Osvienčime. Okrem života a smrti zápasí Edita Steinová aj s konfliktami s najbližším okolím, ktoré nevie prijať jej rozhodnutie stať sa katolíčkou.
Edita Steinová sa stala jedným z najväčších symbolov v desivom období dejín, keď premenila svoje utrpenie počas nacizmu na cestu k mystickej jednote s Bohom. V roku 1998 ju pápež Ján Pavol II. vyhlásil za svätú. Atmosféru filmu umocňuje podmanivá hudba.